PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Terrace House je show se šesti cizinci, kteří žijí společně
a my sledujeme jejich chování.
Připravili jsme krásný dům a auta.
- Neexistuje žádný scénář. - Ano.
- Je to zvláštní. - Souhlasím.
- No... - Co se stalo neohroženému vůdci?
- Tokui... - Tu dnes není.
- Bude nějakou dobu pryč. - Potřebuje čas.
Chápu. Chce si všechno důkladně promyslet.
Přesně tak. Nějakou dobu tu s námi nebude.
- Vzít si volno je dobré. - Máš pravdu.
Budeme udržovat veselou atmosféru.
- Souhlasím. - Ano.
- Udržíme to tady. - Souhlas.
- A počkáme, až se vrátí. - Dobře.
Obyvatelé domu se musí třást strachy.
- Přišli o největšího zastánce. - Musí tady být!
- Fakt, bez legrace. - Jsou na tenkém ledě.
Smůla. Těším se, až si je podám.
- Ale dnes tu máme někoho jiného. - Přesně tak.
Pomozte mi přivítat speciálního hosta.
Přivítejte hvězdu japonského ragby, Yu Tamuru!
- Páni! - Díky, že jsi přišel.
- Ahoj, všichni. - Neuvěřitelné.
REPREZENTANT V RAGBY
Připojil ses k nám za zvláštních okolností.
Díky. Moc rád jsem přišel.
Na hřišti ti to jde. Díky, že jsi přišel.
Může to znamenat jenom jednu věc.
- Jsi fanda našeho pořadu? - Celý tým vás sleduje.
- Cože? Vážně? - Celý tým?
Všem se nám to líbí, kromě Michaela Leitche.
MICHAEL LEITCH
Těšíme se každý týden.
- Opravdu? - Mám z toho radost!
Nové díly se vysílají v pondělí,
takže se nemůžeme dívat hned.
Ale v úterý po tréninku se u někoho sejdeme a díváme se.
- Celá skupina? - Ano, pár se nás sejde.
- Pokoj plný nabušených chlápků? - Nejurostlejší z urostlých.
Chechtáme se a řešíme každý díl.
To je hezké. Kdo z obyvatel ti nejvíc přirostl k srdci?
- Nejvíc mluvíme o... - To vás to tak chytlo?
- Rukovi a... - Co?
- Já to věděla! - Ne, počkej...
Je v něm hodně.
- Ruka je složitý. - Hodně toho prožívá.
- Je jedinečný. - Je svůj.
Všimli jste si, jak rychle odboural Torichanino nadšení?
- „Ne, počkej.“ - Promiň. Omlouvám se.
- Předešel nedorozumění. - Moc jsem se nadchla. Sorry.
Jaká je zatím tvá nejoblíbenější scéna?
- Viděl jsem úplně všechny díly. - Cože?
Celý tým se dívá už od první řady.
Fakt?
- I když Tecchan... - To je pořádná nostalgie.
- Chytil svou lásku za ruku. - Vážně?
- Když ho Rie odmítla? - Ano, přesně tak.
Viděli jsme to, a všichni se chytli za hlavu.
Fandili jste mu? Všichni doufali.
Vážně jsme mu přáli úspěch.
Když je tady,
měli bychom se ho ptát na ragby a zápas proti Jižní Africe.
Ale místo toho mluvíme o hloupých láskách?
- To je luxus! - Naprosto souhlasím.
- Těšíš se na dnešní díl? - Nemůžu se dočkat.
Minulý týden šel Peppe s Harukou na rande.
Byli v 39. patře hotelu Shinagawa Prince.
Nóbl bar s nádherným výhledem.
Něco k tobě cítím.
Taky tě mám ráda, Peppe.
- Ano? - Mám a...
Cítím, že bych se o tobě chtěla dozvědět víc.
- Ráda bych tě víc poznala. - Dobře.
- Nemám pro tebe teď odpověď. - Rozumím.
Po schůzce dal Peppe Haruce pyžamo.
- Moc hezké. - Když došli domů.
Byl tam okamžik, kdy se jejich pohledy setkaly,
a oba najednou řekli: „Co?“
- Co? - Prosím?
Taky si v těch
chvílích říkáš, jestli z toho něco nebude?
Řekl jsem si „Co?“ s nima.
- To ráda slyším. - Chápu to.
- Myslím, že Peppe je nesmělý. - Jo.
Spousta mých spoluhráčů je takových.
- Fakt? - Ztotožňujeme se s ním.
Sportovci jsou obecně nesmělí?
- Většinou jsme nesmělí a introverti. - Fakt?
- Sportovci nejsou sebejistí? - To jsem si myslel.
- Hodně z nás v tom neumí chodit. - Zajímavé.
Asi to dává smysl. Soustřeďují se na svůj sport.
Úspěch je pro ně důležitý. Přestaň Yu. Nemůžu.
Nemůžu chodit s mladým sportovcem v tomhle věku.
Nejsou volní nějací rozvedení trenéři?
To by bylo vhodnější. Starší vousatý muž.
Řekni, že jsem sexy modelka, které nevyšlo manželství.
Rozhodím sítě.
- Pak jsme viděli incident v Ginze. - Chtělo se mi zvracet.
Souhlasím.
Kdy máš potom volno?
Hned další dva dny.
Pozveš mě na suši do Ginzy?
A jemu to nevadilo!
- Nechápu proč. - Co bys dělal v téhle situaci?
Kdyby ti žena řekla: „Yu, pozvi mě na suši do Ginzy...“
- Jako sportovec si myslím... - Ano?
...že mu ten zájem přerostl přes hlavu.
Myslíš, že na to není zvyklý?
Takže pokud ví, jak na chlapy,
mohla ho snadno nalákat.
Přijde ti jako zlatokopka?
Myslím, že bych za ni dost utratil.
- Že? - Taky si myslím.
Ale on si nevšiml, protože má hlavu v oblacích.
- Zajímavé! - Není na to zvyklý.
Skvělá teorie.
Ty jsi úplně na obláčku. Páni!
- Pila jsi? - Jsem v nebi. Ne, dnes ne.
Vypadáš spokojeně.
Jsem v nebi.
Ale ne... Zapomněla jsem náušnice.
Kde?
Úmyslně se snaží Hanu naštvat.
Každého zajímalo, proč si sundala náušnice.
Emika se snaží Hanu rozházet.
Nenašly společnou řeč.
- Není dobrý stratég? - Uznávám, že má talent.
Ruka začal chodit na hodiny vaření.
- Snad mu to půjde. - Jo! A jdeme dál.
Přeju mu štěstí.
- Kdo nakupoval? - Já.
- Co budeš vařit? - Ještě se nedívej.
- Proč? - Je to překvapení.
Koho to zajímá?
A o tomhle teď Ruka je.
Když přišel, oslnil nás jeho vzhled
a proto jeho popularita prudce stoupla.
- Ale teď... - Selhal?
Ne, vůbec ne.
Jsi tak milý!
Má to prostě těžké.
Lépe jsi to říct nemohl.
Jako pravý sportovec: „Má těžkou sezónu.“
Asi se mu nepovedla příprava.
V poslední scéně si Haruka povídala s Peppem.
Tam jsme skončili.
- Jsou to asi tři dny. - Ano.
V tu chvíli jsi mě tak překvapil, že jsem nedokázala odpovědět.
Musela jsem si odpověď promyslet.
A po důkladném zvážení...
Jak to dopadne? Co myslíte?
- Nemyslím, že z toho něco bude. - Ani já ne.
- Já myslím, že ano. - I já.
Taky si myslím.
Atmosféra byla dobrá.
- Co myslíš? - Nemyslím, že spolu budou chodit.
- Přesně. - Vážně?
Myslím, že z domu odejdou jako pár.
- Možná. - Oba odejdou...
Jestli se pleteš, vezme si tě do parády.
To by nepřežil.
- Smrtící úder. - Rozbil by mě.
- Rád bych to viděl. - Zlomil by mu žebra.
Vážně to budeme dělat?
- Rád to udělám. - Prosím, ušetři mě!
25. TÝDEN
V tu chvíli jsi mě tak překvapil, že jsem nedokázala odpovědět.
HOLKY TO NEUMÍ
Musela jsem si odpověď promyslet.
A po důkladném zvážení...
Nemyslím, že spolu můžeme chodit.
Důvod je...
- Mám ti to říct? - Jistě.
- Bylo by skvělé, kdybys mi to řekla. - Dobře.
Žijeme spolu v Terrace House už dva měsíce.
Za celou dobu
jsme neměli moc příležitostí se navzájem víc poznat.
Souhlasím. Moc jsme spolu nebyli.
- Měl jsi hrozně moc práce. - To je pravda.
To je ten hlavní důvod,
proč jsem se tak rozhodla.
Nebylo by to správné.
Pozítří odejdu z domu.
- Pozítří? Aha. - Ano.
Bylo to těžké si...
představit společnou budoucnost,
až odejdu z domu.
Proto jsem se tak rozhodla.
- Díky, že jsi mi to řekla. - Za málo.
- Tak to je. - Dobře.
Odjedu za dva dny.
- Jen dva dny. - Je mi smutno.
- Mně taky. Nechci, abys odešla. - Jo.
Za tak krátkou dobu se toho hodně stalo.
Spousta šťastných chvil a pár drsných.
Nadělala jsem si
vzpomínky na celý život.
Jsem vděčná, že jsem tě poznala, Peppe.
Díky. Já jsem taky vděčný za náš společný čas.
- Byla to zábava. - To ano.
- Jsi vzhůru. - Ahoj.
- Jak je? - Jde to.
Takže
nevadí, když budu chvíli mluvit anglicky?
Vůbec ne.
Bude jednodušší to vysvětlit anglicky.
Takže... říkal jsem ti, že jsme šli na hezké rande, že?
Já a Haruka.
V jedné restauraci.
Zaujala mě, líbila se mi. Tak jsem si řekl,
udělám to pořádně, po italsku. Pozvu ji do dobré restaurace.
- Tak jak jsi to chtěl. - Přesně.
A řekl jsem... dal jsem jí kytky a řekl,
že ji mám rád.
Když vím, že odchází, říkal jsem si: „Sakra...“
Víš, ona byla jedním z důvodů,
proč jsem tak makal, abych se vracel domů a viděl ji.
Bohužel, nestačilo to.
Nestačilo to, aby...
Měl jsem práci, nemohl jsem chodit na rande tak často.
- Měli jsme nakonec asi tři rande. - Jo.
- Snažil ses. - No jo...
Dal jsi tomu všechno.
- Víš, já jsem... - Co?
Nejsem playboy.
Každý, kdo se na mě podívá a mluví se mnou, říká:
„Kecáš. Máš spoustu holek.“
Ale já fakt nemám.
- Nemáme čas. - Já hlavně nemám čas.
A s holkama mi to moc nejde.
Umím s nimi mluvit.
Naučil jsem se s nimi mluvit a poznávat je.
Ale když...
Když máš udělat ten krok, nebo třeba
když se má z kamarádky stát přítelkyně.
To mi nejde. Nebo možná jen nemám štěstí.
- Přijdeš si trapně? - Nevím. Já prostě nemám štěstí.
Když se mi nějaká
líbí, dostanu kopačky nebo mi řekne, že jsme jen přátelé.
- Jaké to bylo? O čem jste mluvili? - No...
O čem jsme mluvili? Já...
- Odpověděla jsi mu? - Vyznal mi svoje city.
Odmítla jsem ho, řekla jsem, že...
jeho city nesdílím. Ne na to, abychom spolu chodili.
- Aha. - No jo.
Co je?
Taky ti musím něco říct. Chceš ty první?
- Ty mi chceš něco říct? - Ano.
Asi vím, co to bude.
A co je to?
Když jsme se ptali Peppeho na vaše rande...
Byl tu i Ryo.
Peppe říkal,
- že odcházíš. - Jo.
- To jsi chtěla říct, viď? - Ano.
- Aha. - Odjíždím pozítří.
Řekla jsi to ještě někomu?
Každému kromě Ryoa.
- Ryo to ví, Peppe to řekl. - Ano?
- Neřekla jsem jim, kdy odcházím. - Chápu.
Chtěla jsem.
- Holky už to ví? - Ano.
Aha.
- Taky ti musím něco říct. - Dobře.
Ve zkratce...
Chtěl jsem to říct všem zítra večer.
- Řeknu jim to. - Co jim řekneš?
Že odcházím.
- Taky odcházíš? - Jo.
- Vážně? - Ano.
Proto...
Chodil jsem na hodiny vaření, abych zítra uvařil večeři.
Chtěl jsem zkusit znovu těstoviny s brokolicí.
Kuchař mi pomohl s receptem na přípravu
a chtěl jsem to uvařit pro všechny.
- Všichni původní členové budou pryč. - Jo...
Proto jsem ti to chtěl říct jako první.
- Protože jsme spolu od začátku. - Já ti to chtěla říct dřív...
ale nikdy se to nehodilo.
Přijeli jsme spolu a teď spolu odjedeme.
- Divné, co? - To jo.
Je to tak.
- Užijeme si to. - Souhlasím.
„Ty...“
„Večeře...“
HARUKA OKUYAMAOVÁ HEREČKA
ZAMĚSTNANEC V OBCHODĚ NA ČÁSTEČNÝ ÚVAZEK
EMIKA MIZUKOSHIOVÁ UNIVERZITA J. F. OBERLINA
AUTOR MANGY
HANA KIMURAOVÁ PROFESIONÁLNÍ ZÁPASNICE
BASKETBALISTA
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
Jak to jde?
Mám téměř hotovo.
Šla jsem do obchodu koupit brokolici,
ale už žádnou neměli.
Došlo mi, že za to můžeš ty.
Že jsem ji všechnu vykoupil?
Vypadá to výborně.
Nemůžu se dočkat.
Fajn, hotovo.
- Vypadá to skvěle. - Úžasné.
Bez legrace, je to super.
- Díky, že jsi uvařil. - Potěšení na mé straně.
Bude to dobré.
- Takže... - Jak se to jmenuje?
Těstoviny jsou „trofie“.
- Trofie? - Ano, trofie.
A říkám tomu těstoviny carbroccoli.
- „Carbroccoli“? - Carbroccoli. Hezky.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
Dobrou chuť.
Trofie carbroccoli, jo?
- Výborné. - Mňam.
- Je to dobré. - Skvělé.
- Mňam. - Fakt dobré.
Splnilo to očekávání.
- Díky. - Je to vážně dobré.
Chutná mi to.
- Chci tři porce. - Ruka ty těstoviny sám vyrobil.
- Páni. - Věděla jsi to?
- Nikdy jsem neměl ručně dělané těstoviny. - Vážně?
Jaké koření jsi použil na brokolici?
- Je to dochucené? - Je jen blanšírovaná.
Mám dojít pro majonézu?
- Počkej, potřebuju nůž. - Promiň.
Je to fakt dobré.
- Mňam. - Ruko...
Podívej se na mě.
- Co je? - To nic.
- Ruko... - Díky, že jsi uvařil.
Neplač, Ruko.
Co se děje?
- Jsi v pořádku? - Jo.
Těstoviny jsou výborné.
- Co se děje? - Jen
jsem rád, že vám všem chutnalo.
- Vážně? - Jo.
Upřímně, byl bych moc rád, kdybys to vařil každý den.
To je pravda. Proč je dnešek výjimkou?
- Od teď... - Budeme mít pravidelné těstovinové menu.
Je to fakt dobré.
- Chtěl bych vám něco říct. - Dobře.
Páni.
Pracuji na své angličtině,
takže jsem si připravil proslov.
- Poslouchejte, prosím. - Jo.
- To zvládneš. - Díky.
Chutnala vám večeře?
- Ano, chutnala. - Díky.
- Jistě.
Pracoval jsem na sobě,
studoval angličtinu a chodil hodně cvičit.
Ve své práci v Marvel baru
jsem mluvil s mnoha cizinci.
Dobře.
Takže...
Když jsem poprvé přišel do Terrace House...
Ale cítím, že začínám být nezávislý.
- Ano, to jsi. - Jo, nezávislý.
Věřím, že jsem dospělejší.
- Jo. - To jsi.
Naučil jsem se, že komunikace a pochopení jsou velmi důležité.
Taky jsem zjistil, že mě baví vařit.
Jo.
Chci poděkovat všem členům Terrace House...
- Díky. - Díky, Ruko.
...kteří předtím odešli, za jejich pomoc.
Díky.
Zítra
- odejdu z Terrace House. - Co?
Zítra...
Počkej, promiň...
- Odejdu... - Vážně?
Budu dělat co bude v mých silách i v budoucnu.
Prosím, dávejte na mě dál pozor.
Díky za všechno.
Ruko...
- Moc díky. - Díky.
Proč odcházíš?
Díky za všechno.
- Máš těstoviny lepší než já. - Prý bez překvapení!
Těstoviny i angličtina jsou skvělé.
Kdybych se sem nedostal,
byl bych vážně divný dospělák.
Moc díky.
- Díky. - Nápodobně.
Díky.
Takže zítra ráno?
Jo.
Kdy odjíždíš?
- Musíme se rozhodnout. - Jo.
- Vy oba odjíždíte? - Jo.
- Ve stejnou dobu? - Ty jsi to věděla?
Ano.
Řekl jsem jí to včera.
Protože jsme tu oba od začátku.
Au, moje náušnice.
Mám pro Haruku dárek.
- Pro mě? - Nevěděl jsem o Rukovi.
Brzo ti nějaký přinesu.
- Díky za všechno. - Co je to?
Vážně, díky.
- Opravdu? - Byla jsi skvělá spolubydlící.
Ty máš drzost mi dát své vlastní tričko?
Díky.
- Z celého srdce. - Díky. Budu ho nosit.
- Závidím. Chci ho taky. - Neboj!
Přinesu ti ho.
Díky.
Taky pro tebe mám dárek na rozloučenou, Haruko.
- Co to může být? - Teda!
Co myslíš, že to je?
Eevee!
Moc ti děkuju!
To je super.
- To je Eevee. - Krásný.
- Musel to být on. - Je super.
Moc ti děkuju!
- Díky, Peppe. - Nemáš zač.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Ahoj. - Dobré ráno.
Dobré ráno.
Co je to za horu kapesníků?
- Co s ní? - Postarám se o to.
Počkej, udělám to.
- Ty jsi brečel, Ryo? - Co se děje?
Jo. Proč?
- Máš skleslé oči. - Vážně?
Takové je má od přírody.
Šetřím si slzy od zítřka.
- Ne od včerejška? - Teda od včerejška!
„Od zítřka.“ Od zítřka?
Zněla jsi jako cestovatel časem.
Zadržuju je odvčera.
- Uneseš ty tašky? - Ale ne! Pomoc!
- Někdo! - Jdeme.
Běž. Ona křičí „někdo“.
Proč to zkoušíš nosit sama?
Mám to.
- Díky. - To je lepší.
Taky jsem ztratila mobil.
- Ztratila? - Aha, tady je.
Ty brečíš?
Mám tolik kufrů.
Ruko...
- Ano? - Počkej...
- Není to už hotové? - Ne, tohle je ono.
- Myslel jsem, že to ještě není. - Vypadalo to jako dva listy.
- Tohle jsme napsali. - Díky.
- Tobě taky.
To je Mingo.
DÍKY ZA VŠECHNA OBJETÍ, KDYŽ JSEM TOHO MĚL MOC.
- Krása. Ty se máš. - Jo.
JSI DOBRÁ DUŠE, RUKO. JSI NEJLEPŠÍ!
MÁME TĚ RÁDI!
Obejmi mě.
Pojď sem.
Mě taky.
Můžeš mě obejmout?
Hodně štěstí.
Kdybys něco potřeboval, ozvi se.
- Díky. - Vážně, moc díky.
Taky chci obejmout.
- Peppe chce taky obejmout. - Fandím ti.
Budu se snažit.
- Hodně štěstí. - Díky.
- Vezmu ti to. - Díky.
Půjdeme někdy na oběd.
Jasně, moc ráda.
Drž se.
- Opatrujte se. Oba. - Dobře.
- Ciao. - Zkusíme se nehádat.
To nedělejte.
Pokud ano, zavoláme tě do herny.
- Budu se muset vrátit. - Jo, přitáhneme tě zpátky.
- Půjdeme? - Díky za všechno.
- Z celého srdce. - Díky.
- Uvidíme se brzy. - Ciao.
Ahoj.
Uvidíme se brzy.
Ciao, Ruko.
DÍKY
Budeme se snažit.
Zachováme dobrou atmosféru pro ty, co teprve přijdou.
- Srdečně je uvítáme. - Bojím se.
Musíme jim připravit párty na uvítanou.
Yu se tváří rozpolceně.
- Jak se cítíš? - Ruka, tvá múza, je pryč.
Ano. A teď nevím, co mi zůstalo.
Je to tak špatné?
- Na něho jsem se těšil. - Aha.
Chápu, jak to myslíš.
- Jsem ráda. - Kdo by to tušil?
- Bál jsi se o něj? - Zajímaly mě jeho další kroky.
V jeho jídle byly i ručně vyráběné těstoviny.
- Úplně všechno. - Ušel dlouhou cestu.
- Vypadalo to skvěle. - Naplánoval to do detailu.
Mohl by z něj být génius.
- „Génius“? - Jo. Určitě.
- Od kdy? - Je to prostě takový typ.
- Ten proslov. - Pochlubil se svou angličtinou.
Využít ten moment a postavit se přede všechny,
i když teprve s angličtinou začínáš,
to je známka génia.
Souhlasil bych,
kdybychom mluvili o prvňáčkovi.
Ale když chválíme dospělého,
že mizernou angličtinou promluví před malou skupinou svých přátel,
opravdu to z něj dělá génia?
Počkej.
Obyčejný člověk by to nedokázal.
- Protože by to bylo trapné. - Lidé se tomu vyhýbají.
- Přesně. - Ale on do toho šel.
Proto je to génius.
- To je důležité. - Pravda.
Počkej...
Mrzí mě, že Yu přikyvuje a souhlasí.
- Mají pravdu. - Prosím?
Myslíš, že má potenciál?
Ano. Má odvahu předvést schopnosti, které ještě úplně neovládá.
Jsi v tom sám, Yamachane.
Kdo si myslíš, že jsi? Já mám tady hlavní slovo.
Nezapomeň, že se na tebe může vrhnout.
- A je to tady. - Ne, počkej!
Bože...
Nemůžeš mě tak děsit!
Já uznávám, že ušel dlouhou cestu. Už není úplně k ničemu,
- jako když přišel. - Naprosto souhlasím.
- Dospěl. - Opravdu.
Byl zranitelný, dokázal přijmout názory ostatních
a zlepšil se. Nakonec zvítězil i nad těstovinami s brokolicí.
- Byla to výzva. - A dopadla skvěle!
To je ale nudná zápletka.
Těstoviny s brokolicí jsou směšná zápletka.
Podle mě je to roztomilé.
Těstoviny s brokolicí byly jeho nepřítelem celou dobu.
Dalším velkým tématem jsou kopačky, které dostal Peppe.
- Nevyšlo mu to. - Nefungovalo by to.
Neviděli jsme ani náznak citu, který by k němu Haruka chovala.
Ale na konci dostala pyžamo a Eeveeho.
Kdyby šlo lásku získat pyžamem a plyšákem, dělali bychom to všichni.
Kdybychom se měli s někým vyspat za každé pyžamo, tak by to nemělo konce.
- Asi ano. - Nemůžeš být trochu decentnější?
Omlouvám se. Pardon.
- A pak ta další věc! S Emikou. - Co s ní?
- Ryoovo gesto rukou. - Máš pravdu!
- Jak se k ní natáhl, že? - Ano, přesně.
- Nebylo to moc intimní? - Takhle.
- Dal jí ruku na koleno. - Přesně.
A nebylo to na chvíli.
- Držel ji celou dobu. - Alespoň 30 vteřin.
- Co si o tom myslíte? - To bylo moc.
- Nevhodné. - Něco se mezi nimi stalo.
Určitě se spolu vyspali.
- Prosím tě! - No tak.
- Necitlivé. - Tak to není.
Náš geniální detektiv rozluštil záhadu.
Já jsem ze staré školy, kolem sexu jsme nechodili po špičkách.
A ta odvaha to udělat
před někým, komu se evidentně hodně líbíš.
Kdo to může udělat?
Vypadá to, jako by chtěl Hanu odradit.
Přesně, bylo to záměrné.
Snaží se Hanu odradit?
Myslím, že ano.
Nebylo to bezvýznamné přátelské gesto.
Myslím, že se mezi nimi něco stalo.
Přiznávám, že se červenám i po ukázce se Shoem.
Vážně? Mezi vámi dvěma?
Není to hezké spojení?
- Bylo to příjemné. - Že?
Šokovalo mě, jak příjemné to bylo.
Moje kolena jsou pohodlná.
Yu, dokázal bys to s někým, s kým sis to nerozdal?
„Nerozdal“?
Nemůžeš použít jiný výraz?
Například „s někým, s kým nechodíš.“
Dotkl by ses takhle někoho, s kým nechodíš?
To by bylo moc intimní.
- Že? To je normální. - Ano.
Taky myslím, že mezi nimi něco je.
Něco mezi nimi je...
- Určitě. - Nejde to popřít.
Náš velký detektiv ze světa ragby.
- No... - Něco se děje.
Zdá se, že se „to“ stalo.
Přišlo mi, že to proběhlo ráno.
- Záleží na čase? - Záleží?
- Samozřejmě. - Měli chuť tak brzy ráno?
Mohlo to být ráno po společné noci.
Co? Chceš říct, že se to stalo tu noc?
- Takže se to stalo? - Tu noc?
Jestli ano, tak to je brutální.
Myslíš, že si to rozdali?
A pěkně za čerstva.
Neříkej to, jako kdyby to byla reklama na rýži.
„A pěkně za čerstva.“
ISOGO, KANAGAWA
STADION TAKIGAŠIRA
Jak se cítíš před zápasem s Akitou?
Chci vyhrát.
Bude to první domácí zápas.
JOKOHAMA B-CORSAIRS
Jaký je rozdíl
mezi letošním a loňským rokem? Když jsi teď kapitán.
Týmová chemie.
Každý může říct, co bychom měli na hřišti udělat.
Tak to loni nebylo... tedy předchozí dva roky.
JOKOHAMA B-CORSAIRS
Musíme podporovat Ryoa. Je kapitánem první rok...
- Jak se ti bydlí? - V domě?
Jsou tam dvě holky, 21 a 22 let.
Nejsou tvůj typ?
No, já mám rád starší holky, kterých se můžu...
zeptat o radu a tak.
A to s holkama v domě nepůjde.
- Takže... - Jen kamarádi, jo?
Jo, kamarádi.
Chci si vzít další holku, se kterou budu chodit.
To je velký krok.
Že jo? Proto chci být opatrný.
- Je někdo na obzoru? - Jo.
- Možná je to ona, co? - Možná.
Viděla jsi článek o Ryoovi?
- Co se stalo? - Je to všude.
- O čem je? - No...
Jeho tým oznámil fanouškům, že je v Terrace House.
- Komentáře byly negativní. - Opravdu?
Vždycky se najde někdo, kdo si myslí, že by měl místo toho víc makat.
- „Víc trénovat.“ - Ale on trénuje.
Nikdo nemůže trénovat víc než deset hodin denně.
Přesně. Musí ukázat, že bude dobrý kapitán.
- Bude cítit tlak. - Určitě.
Trochu se o něj bojím.
Snad to zvládne.
Obzvlášť, když prohráli v Hókkaidu.
Dnes se domů nevrátí.
Jsem nervózní, chci slyšet jeho názor.
Co budeš dělat zítra?
Zítra...
Mám trénink a večer zápas.
Aha, kdy ti končí trénink?
Asi v 16:00.
Zápas začíná až v 19:00, tak nechceš v mezičase
jít na dlabanec?
- „Dlabanec“? - Jo, půjdeme spolu.
Jasně.
- „Dlabanec“ je zvláštní slovo. - Jídlo.
- Půjdeme na jídlo. - Jasně, dáme si dlabanec.
Určitě.
Co? Jupí!
Ahoj.
Proč jsi tak nadšená?
- Už je to dlouho. - To jo.
Přišly jsme za tebou, abys uvařil, a ty přitom už vaříš!
- Co tam dáváš? - Tohle.
Poslal mi to kamarád z dětství.
- Super. - Zavařují to.
- Co? Hezky. - Jo, je to moc dobré.
- Znáš hřiby? - Jo, znám.
- Hříbky. - Je to výborné.
- Díky, Peppe. Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
Snad to bude dobré.
- Mňam. - Je to dobré?
Výborné.
Máš tam houby? Máš jich dost?
Jo, spoustu.
- Jaký jsi měl den? - Bláznivý.
- Vážně? Měl jsi termín? - Jo.
Od teď musím
- pracovat na příběhu při kresbě. - Aha.
Do teď jsem se mohl soustředit jen na kresby.
Příběh jsem už měl.
Takže jsem se mohl soustředit na jedinou věc.
Od teď si musím připravit příběh, nakreslit to,
a další týden znovu,
pak další a další, bez přestávky.
To je mazec.
- Nabitý kalendář. - Snažím se. Za dva dny
- to vyjde. - To jo.
Těším se na to.
Kde se to bude prodávat? V knihkupectvích?
I v obchodech se smíšeným zbožím.
- Super. - Jo.
Nemůžu se dočkat.
Nevím, jak to zvládnu.
Čekám na to už tak dlouho.
KANNAI, KANAGAWA
Když se moc najím, nemůžu se pak soustředit.
- Aha. - Nebudeme přehánět ani pití.
PIZZERIA LIANA
- Vypadá to úžasně. - Neodolám.
Dobrý den.
Chtěla jsem s tebou o něčem mluvit.
O čem? Bojím se.
Stanou se z nás úhlavní nepřátelé?
Ale ne. Chtěla jsem říct,
že bylo směšné, když jsem s tebou chtěla mluvit v herně,
jenom aby sis nemyslela něco špatného.
Však víš, o Rukovi.
Nemělo to cenu říkat, když se nic nedělo.
Ale došlo mi, že mě přitahuje Ryo.
- Páni! Placák! - Takže proto...
Počkej. Začneme se hádat?
Tahat se za vlasy, rvát se.
Takže proto mi nebylo příjemné
mluvit o sledování romantických komedií.
- Aby si to Ryo špatně nevyložil? - Jo, bála jsem se toho.
Kdybych byla od začátku upřímná,
bylo by asi jasnější,
proč jsem nechtěla, abys to říkala.
Chápu.
Ryo je sexy, co?
- To je. - V tom se shodneme.
Je vážně sexy.
Já potřebuji o ostatních hodně vědět.
Takže pokud byste si vyšli, bylo by divné, kdybyste to tajili.
Mám to stejně... i když, možná ne úplně přesně.
Jsem obvykle dost upovídaná,
takže mluvím o tom, co jsem dělala. Asi bych ti to řekla.
- Jo? - Asi ano.
- Můžeme o tom mluvit? - Myslím, že ano.
- Nechci se o něj hádat. - Budeme sdílet své zážitky.
- Kdo ví, co budoucnost přinese. - To je pravda.
Možná nás to čeká.
JOKOHAMA BUNKA KANNAI, KANAGAWA
ÚVODNÍ ZÁPAS V JOKOHAMĚ B. LIGA ZAČÍNÁ V ŘÍJNU 2019
Úvodní domácí zápas v Jokohamě brzy začne, hráči jsou už na hřišti!
JOKOHAMA B-CORSAIRS
Číslo 21, Ryo Tawatari!
- Jo! Do toho! - Do toho, Ryo.
Máš na to!
Do toho B-Cor!
Běž!
Můj bože... Můj bože!
Dej to!
Jo! Hurá!
- To bylo za tři body, že? - Jo.
Páni.
Hezky. Paráda.
To bylo skvělý.
- Že? - Neuvěřitelný.
Do toho B-Cor!
- Bod číslo dva! - Jo!
JOKOHAMA - 75 AKITA - 60
R-Y-O. Ryo!
- R-Y-O. Ryo! - R-Y-O. Ryo!
Nyní budeme předávat trofej pro nejlepšího hráče zápasu.
A dnešním nejlepším hráčem je...
Číslo 21, Ryo Tawatari!
Do toho, Ryo!
Nasbíral devět bodů
a k tomu přidal 11 asistencí.
A nyní pár slov od našeho dnešního nejlepšího hráče.
Dokázali jsme to!
- Jo! - Jo!
Bez vaší podpory bychom se neobešli.
Doufám, že se na vás budeme moct spolehnout, až to budeme potřebovat.
- Díky, že jste přišli. - Super, Ryo!
Ryo!
Dokázal jsi to, Ryo!
Poslal pusu.
Viděla jsi to?
Já už nemůžu. Asi mi pukne srdce.
- Bláznivý zápas. - Že?
Mám takovou radost,
že vyhráli mistrovství... teda, chci říct,
- že dnes vyhráli. - Je to on?
- Jsem zpocený. - Čau kámo.
- Počkej, nemůžu ti dát placáka. - Ty jsi zvíře.
- Máš můj dres? - Počkej, poslouchej.
- A ty taky? - Vyprala jsem si ho, byl mokrý.
- Nosím ho. - Kde je vaše láska?
Dneska ti to šlo.
Jsem rád, že jste přišli.
- Bylo to super. - Mám vážně radost.
A další vítězství bude zítra pro Peppeho.
Jo, no...
- Jak se cítíš? Těšíš se? - Nemůžu se dočkat.
Musím na tiskovou konferenci.
- Moc díky. - Nandej jim to.
- Uvidíme se. - Dobrá práce.
- Moc díky. - Byla to zábava.
- Moc díky. - Nemáš za co.
- „Máš za co“? - Prosím?
Řekla jsem: „Nemáš za co.“
To je elektroterapie.
- Na nohy? - Jo, bolí to.
To je sójový čaj? Tak se tomu říká?
- Nechutná ti? - Ne, zbožňuji ho.
- Díky. - Není zač.
- Cítíš elektřinu v noze? - Jo.
Mňam.
Baví tě to v Terrace House?
- Opravdu mě to baví. - Ano?
Takže...
pořád doufáš, že...
se tady zamiluješ?
Když nejsem ve vztahu, tak se obvykle
neženu za dalším partnerem.
Obvykle najdu lásku, když ji nehledám.
Páni. Asi proto jsi mezi ženami tak oblíbený.
To nejsem.
- Je to superschopnost. - Jaká?
Že najdeš lásku, i když ji nehledáš.
Nemyslím, že někoho můžeš přitahovat, když nemáš ve věcech jasno.
Kdybych třeba
neměl v životě cíle nebo disciplínu, tu pravou bych nenašel.
Ale když se soustředím na trénink a seberozvoj
a žiju způsobem, na který můžu být hrdý,
tak věřím, že si ke mně najde cestu člověk, kterého si přeju poznat.
Takže se aktivně nesnažíš navazovat romantické vztahy?
- Chci, aby to šlo přirozeně. - Aha...
Chci se jednou probudit a zjistit, že jsem lásku našel.
To je ideální situace.
Ten nedávný výlet se mi hodně líbil.
- Kam jsi jela? - Byli jsme spolu, vzpomínáš?
- Myslíš náš výlet? - To se to líbilo jen mně?
Líbilo se mi to moc.
- Říkal jsi, že v týdnu máš tři zápasy? - Přesně tak.
- Pojďme na večeři. - Dobře.
- Chci si s tebou víc povídat. - A já s tebou.
OBCHOD YAMAZAKI Y DAITA SANKATSU
TÝDENÍK BIG COMIC SPIRITS
Dobré ráno.
NOVÝ SERIÁL!
- Můžu si vzít všechny? - Jistě, pokud chcete.
Ale jsou úplně stejné. Opravdu je chcete všechny?
- To mi nevadí. - Dobře.
Počkejte...
Asi jsem si nevzal dost peněz na všechny.
Pár jich vrátím.
- Můžu si vzít tyhle, prosím? - Jistě.
To je moje manga.
Vy jste to napsal? Podívám se.
- Tuhle? Je vaše? - Ano, to jsem napsal já.
- Tuhle? - To je můj příběh.
Neuvěřitelné.
- Přečtu si to. - Moc díky.
Budu vaše největší fanynka.
Takže...
Tohle je celková částka.
- A 800 jenů nazpět. - Děkuji.
Díky, že jste přišel.
- Je to hned vedle časopisu Jump. - Ano.
- Moc děkuji. - Máte rád mangu?
- Já ji píšu. Zbožňuji ji. - Aha.
Proto jsem se přestěhoval do Japonska.
Opravdu? To je hezké.
- Určitě o tom všem řeknu. - To by bylo fajn.
- Čím víc čtenářů, tím líp. - Moc děkuji.
Díky, že jste přišel.
To bylo krásné.
Moje nejoblíbenější postava z Terrace House.
- Je nejlepší! - Tak milá.
To byla dokonalá scéna.
Ta úplně nejlepší.
- Byla tak milá. - A hodná.
- Chce se mi brečet. - Kde je ten obchod?
- Páni. - Chci tam.
- Bylo to jako z filmu. - Že?
Jako od Yojiho Yamady.
- Souhlasím. - Jo.
- Úžasná scéna. - Takoví lidé stále existují?
„Ale jsou úplně stejné. Nevadí vám to?“
- „Všem o tom řeknu.“ - „Budu vaše největší fanynka.“
Ukápla mi slza.
- Moje nejoblíbenější scéna. - Ta nejlepší.
Podívám se na to, až budu mít těžký den.
- Já taky. - Chci si s ní povídat.
Když zveřejníme místo, bude chaos.
Kde to může být?
Půjdu tam, až bude dost chladno a budou mít bao.
Chci si koupit bao přímo od ní.
- I já. - To bude fajn.
Ryoovi se takové ženy asi líbí.
Říkal, že má rád starší, ale tohle je možná moc.
O hodně starší.
- Ale je tak milá! - To je.
- A hodná. - Okouzlující.
Nám se to líbilo, ale Yu vypadá zklamaně. Co se stalo?
Překvapilo mě, jak byl Ryo stoický a vážný.
Já to chápu. Myslím, že...
- My taky pracujeme tvrdě. - Jistě.
- Mohl se uvolnit. - Ale asi nejsem...
- na stejné úrovni. - Nemusíš o sobě pochybovat.
Jsi stejně úžasný, možná víc.
- Myslíš? - No jistě!
Ryo si často dopřává drahé jídlo a pití
a říká, že ho za to kritizují.
- Opravdu? - A taky si myslím,
že protože se o něj Hana zajímá, řekl to, aby ji
- jemně odradil. - Zajímavé.
„Ale když se budu soustředit na seberozvoj, ta pravá se objeví.“
- Což vlastně znamená... - Že ji ještě nepotkal.
- Myslím, že to bude ono. - Chápu.
V tom případě je to skutečný mistr na komunikaci.
Vysoce pokročilá technika.
Posloucháš ho a říkáš si:
„Chápu. Soustředí se jen na basketbal.“
Tak to vyzní.
A tebe to nijak neurazí.
Přesně. Ryo nepřímo říká,
že v tuhle chvíli není zamilovaný.
- Zajímavé. - Je to pokročilá technika.
- Je to znalec. - Skutečný znalec.
Myslím, že se snaží brzdit její očekávání.
Ale co znamenalo tohle gesto?
- To nemůžeme přehlížet. - Je to matoucí.
Možná přijal západní styl platonických dotyků.
Pro něj to nic víc neznamená.
Nikdy jsem to v zahraničních pořadech neviděl.
Nestává se to.
- V západní kultuře je to častější. - Že?
- Dotyk? - Myslíš?
Ano.
Když je někdo tak hezký jako Torichan,
je těžké odolat a přátelsky ji nepohladit po hlavě, že?
A když to vy balíci vidíte, hned z toho děláte aféru.
Jako úplní pitomci.
- Tak to... - Na mě si troufej, ale ne na Yua.
On nic neřekl.
O něm jsme vůbec nemluvili.
- Když máš v týmu zahraniční hráče... - Ano?
Vidíš tolik... fyzických doteků?
Se zahraničními hráči...
- Chlapi... - Dělají to spoluhráčům?
Určitě se to děje, když u toho jsou ženy.
V takových chvílích se to stává.
- Zajímavé. - Dávají ruce kolem ramen.
To je docela běžné.
A říkáš, že v tom není nic osobního? Je to jen
- přátelské gesto? - No,
- pro mě je to hodně intimní. - Aha.
Kdo by to tušil?
Upřímně, když vidíš taková gesta,
říkáš si někdy: „Vážně?“
Ne, to ne. Promiň.
Počkej. Jak se opovažuješ se mnou tak mluvit?
Víš, že jako jediný z nás jsem ženatý?
- Mám manželku. - Máš pravdu. Promiň.
Skoro bych
- zapomněla, ženatý a stále panic. - Co?
- Neuvěřitelné. - Lži.
Jsi v pořádku?
- Je mi fajn. Jasně. - Opravdu?
- Kousla ses do rtu? - Ne, naštěstí.
Rty jsou v pořádku. Počkej!
Prosím, podepište se mi, mistře.
Jistě.
Taky si to koupím.
Prosím, podepiš se mi taky.
- Vítej doma. - Podívejte na ten jeho zlatý obleček.
- Super. - Hezky voníš.
Kde jsi byl?
Říkal, že půjde.
Konečně jsem to našel.
- Pátral jsem po nich. - Já je našla snadno.
Koupil jsem jich tolik.
- Já nic nenašla. - Co?
Mám je.
- Máš jich tolik! - Kolik?
- Vykoupil jsi celý sklad? - Samozřejmě.
Už jsi to četl?
Ano.
- Dnes ráno. - Ukápla slzička?
Nebrečel jsem.
- Ale ruce se mi třásly nadšením. - Páni.
A nemohl jsem se přestat usmívat.
Prohlédl jsem si každou stránku.
- Měl jsi takovou radost? - Už je z tebe profík.
- Je to ohromné. - Už tomu věříš?
Je bláznivé, že mi to vydali celostátně.
Je to pecka.
- To je Ruka? - Ano.
- Jako by si z oka vypadl. - Hezky.
Pěkné.
Použil jsem k tomu fotku.
A jako důkaz mého vděku jsem vám připravil dezert.
I když Emika už ho viděla.
- Připravil jsi pro nás dezert? - Mixér běžel celou věčnost.
Dám si!
Udělal jsem tiramisu.
Ale chtěl jsem to udělat zajímavější. Ne obyčejné tiramisu.
Tak jsem připravil tiramisu, které jste ještě neviděli.
Zbytek je tady, můžete si dát zítra.
Ty umíš udělat tiramisu?
Je to snadné.
Co jsi myslel tím, že jsme ho ještě neviděli?
Snad to bude dobré! Nikdy jsem to ještě nedělal.
Chci si to vyfotit.
- Musíš. - Udělám ti místo.
- Vezmeš piškot... - A namočíš hoji?
Do espressa.
- Namočit do espressa... - Dobře.
Pak trochu nabereš... a sníš.
- Páni! - Super!
- Jaké to je? - Mňam.
Výborné.
To je kouzlo?
Sladká i hořká chuť se navzájem vyrovnají.
To byla skvělá recenze na jídlo.
- Cítím sarkasmus. - Bylo to super.
Takže, dnes...
jsem tu naposledy.
Ne...
Chtěl jsem vám připravit tiramisu.
Je to záměrné.
Znamená to „dávat radost“.
Chtěl jsem se s vámi hezky rozloučit.
Dneska je skvělý den.
Chtěl jsem oslavit mangu i odchod s touhle dobrotou.
Není to sbohem. Určitě se budeme vídat.
Proč odcházíš?
Mám moc práce.
- Aha. - Můj kalendář...
Bude to horší, než jsem si představoval.
Neměl bych na vás čas.
Chtěl jsem vám tohle připravit.
Chci všem popřát to nejlepší, snad vám tohle tiramisu chutná.
Prosím, nebreč. Vážně.
Prosím. Vážně nebreč.
- To není sbohem. - Jo...
Budu nějakou dobu žít jako poustevník a jen pracovat.
- Dobře. - Takže...
Dám vám svou adresu, můžete kdykoliv přijít.
- Vezmeme víno a pořádně u něj zapaříme. - Jasně, kdykoli.
Budu tě pořád rušit od práce.
Nebudeš rušit. Jste všichni kdykoli zváni.
Dal jsi nám všem spoustu veselých vzpomínek.
Já naprosto souhlasím.
A teď nám budeš předávat radost každý týden.
- Mingo nás rozveselí. - Budu se snažit.
S Mingem nám bude dobře.
Vážně se mi tady líbilo.
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
Překlad titulků: Jan Tvrdík